- Studentene er helt gale! - Ned med tyrannene!
Slipp dem inn.
- Svin! - Udyr!
- Ned i dødsskyggens dal. - Ned i helvetes kjever.
Red de 600!
Ta det rolig.
Du sitter på kappen min!
- Fylles det på der nede? - Ikke en sjel.
- Vær så god, Terry. - Takk.
45 minutter senere
- Jeg kan ikke se ham. - Program?
Jeg vil ha et! Takk.
- Nå strømmer det inn folk. - Håper Palmers musikk er bra.
Ellers ville neppe Boronskaja ha hovedrollen.
- Boro... hvem da? - Hvem er Boronskaja?
- Har du ikke stått i kø for henne? - Vi er her for musikken.
- Har dere hørt om Palmer? - Aldri.
Det kommer dere til å gjøre.
"Heart Of Fire musikk av Andrew Palmer"
- Det er læreren vår! - Boro bør danse bra.
Hun kommer ikke til å gjøre noe annet!
Der er han! Palmer!
Palmer!
Lermontov!
Livy!
Vi kjenner ham.
- Husker du rapsodien min? - Det er din rapsodi!
- Det må være et uhell. - Viste du ham den?
- Kan han ha stjålet den? - Naturligvis ikke!
Isabel, grevinne av Neston
Professor Palmer, jeg har en liten tilstelning etterpå.
Jeg håper at du kan komme i selskap med mr Lermontov.
Hun er en stor mesen.
Vicky...
Vicky!
Lermontov kommer.
- Det der har du også skrevet! - Ja!
Ta det rolig.
Hva venter du på?
Unnskyld meg.
Kjære professor Palmer, vi er så stolte over deg.
- Du er altfor vennlig. M. Lermontov. - Endelig!
Jeg trodde ikke at jeg ville lykkes i å lokke deg hit.
Hvis en fet kjerring skal synge, så går jeg. Jeg tåler ikke amatører.
Det gjør ikke lady Neston heller. Niesen hennes er ballettdanser.
Professor... Nei, bli sittende.
Er du klar for en overraskelse?
Mener du en overraskelse eller et sjokk?
Jeg har bedt niesen min om å danse for oss.
- Hva kaller du det? - Et sjokk.
Du er sannelig oppriktig.
Mr Lermontov, jeg ville aldri ha kjedet deg med en amatøroppvisning.
Niesen min har danset flere ledende roller.
Hun har fått fine kritikker.
Hvordan definerer du ballett, lady Neston?
Man kan beskrive det som bevegelsens poesi.
Ja, men for meg er det noe mye mer.
For meg er det en religion.
Man vil ikke se religionen sin utøves-
- i en atmosfære som dette.
Det håper jeg at du forstår.
Tiltrekkende bølle!
- Jeg tar champagne-cocktail. - Ja, sir.
Champagne-cocktail, takk.
Det forventes at alle har det morsomt på fester.
Men du misliker dem kanskje like mye som jeg?
- Men det kunne ha vært verre. - Virkelig?
- Det var nær ved å bli mye verre. - Jaså?
Jeg skulle få en danseoppvisning.
- Nå slipper jeg den plagen. - Mr Lermontov, jeg er den plagen.
- Litt for sent å be om unnskyldning. - Ja, det er litt sent.
- Jeg er forferdelig trist. - Men ikke for at jeg ikke danser?
- Får jeg spørre hvorfor? - Jo, miss?
- Victoria Page. - Miss Page, hvis jeg går på fest, -
- forventer jeg å ikke havne på en audition.
Du har helt rett.
Hvorfor vil du danse?
Hvorfor vil du leve?
Jeg vet ikke eksakt hvorfor, men jeg må.
Det er også mitt svar.
Kom! Vi skal ta oss en liten prat.
- Jeg tror ikke jeg vil prate med deg. - Jeg skal prate.
- Kan jeg få treffe mr Lermontov nå? - Hva er det, Dimitri?
En ung mann ved navn Craster søker deg, men jeg sier at du sover.
- Han tror meg ikke. - Da har mr Craster god forstand.
Vis ham inn, og server frokost.
Mr Craster.
Hva kan jeg gjøre for deg, mr Craster?
Beklager at jeg plager deg, men det er av største betydning for meg.
- Ja? - Jeg skrev et brev til deg i går.
Det var et dumt brev, og jeg vil ha det tilbake før du leser det.
Der er det!
Jeg har dessverre allerede lest det.
- Mr Lermontov, vær så snill... - Du er en av Palmers elever?
Du har skrevet en strykekvartett og en pianokonsert?
Det er interessant. Kan du spille noe for meg?
Noe du har skrevet, mener jeg.
Selvsagt, om du ønsker det.
Dette er en etyde for piano.
Jeg vil orkestrere den til en opera jeg skriver på.
Er du allerede ferdig? Det var interessant.
Håper jeg ikke har ødelagt frokosten din!
Jeg trenger en ny orkesterleder.
Er du interessert?
- Om jeg er interessert? - Jeg kan ikke betale så mye.
Åtte pund i uka, pluss omkostninger.
- Det er jo fantastisk! - Bra.
Spis litt frokost og bli med til Covent Garden.
Og brevet ditt, mr Craster...
Hvis du vil du ha mitt råd, -
- så ville jeg ødelegge det og glemme hele saken.
"Heart Of Fire" er ditt verk, ikke sant?
Oftest skjer sånt helt uten hensikt.
Husk derfor at det er mye verre-
- å måtte stjele-
- enn å bli bestjålet.
God morgen.
Jeg har prøvd å få tak i det.
Vær så god.
- Hallo der! Unnskyld? - Dette er vel veien til scenen?
- Navn? - Julian Craster.
Du står ikke på listen.
- Lunsj, Irina? - Ja.
- Jeg har avtalt møte... - Og jeg har en jobb å passe.
- God morgen, George! - Bonjour, madame.
- Hvordan har fru George det? - Hun er sjalu...
Veldig sjalu. Du vet fotografiet vi tok.
Her... De lette etter deg over hele London i morges.
Pytt!
- Hvor lenge må jeg vente? - Et øyeblikk.
- Hva heter du, unge mann? - Julian Craster.
- Jeg skal treffe mr Lermontov. - Julian Crais?
Craster.
Hvis mr Lermontov har invitert ham, må du la ham passere.
Det går bra for min del.
Bli med meg.
Est ce que v0us... Er du danserinne?
Ja, om kvelden. Ikke om morgenen.
Jeg kan ikke så mye om ballett. Jeg er komponist.
- Og hvem skal du treffe? - Jeg vet ikke riktig.
De er der inne, alle sammen. Det er bare å velge.
- Hvem er ansvarlig? - Fem, seks stykker tror at de er det.
- Unnskyld, vet du hvem? - Ikke spør meg.
Jeg er bare noens mor, og det betyr ingenting her.
- Hvem er ansvarlig her? - Ansvarlig for hva?
- Mr Lermontov ba meg komme hit. - Hvorfor det?
- Han har ansatt meg. - Ikke som danser, håper jeg!
Allons, mes enfants. Sett i gang!
- Mr Ljubov vil ha den flyttet. - Den skal stå der den står.
Som du vil.
Merci.
Her kommer endelig den store Boronskaja!
Og i dag er hun bare 43 minutter for sen!
Jeg antar at jeg bør gratulere?!
Tålmodigheten min er slutt, Irina. Jeg skal forklare Lermontov-
- at det ikke er plass for både deg og meg!
Da bør jeg kanskje begynne å pakke?
Han vil kanskje heller kvitte seg med meg. Han er gal nok til det.
Men om du går, går jeg også, elskede Grisja.
- Hvem er du? - Victoria Page.
Jeg går ut fra at mr Lermontov har snakket med deg...
Han inviterer folk hit og jeg må ta hånd om dem!
Så glemmer han dem! Vær snill og still deg der borte.
Der står det allerede fem andre unge damer som mr Lermontov har bedt hit.
Stille!
Jeg vil prøve på første akt av "Heart Of Fire".
Alle som ikke berøres av det, kan forlate scenen.
Er det på den måten? Jeg er enig.
- Hvor skal du? - Jeg vil prate med mr Lermontov.
Er det ikke bedre å vente til etter prøven?
- Det trengs ikke. Jeg kjenner ham. - Ja, det var jo en helt annen sak.
- Ratov! - Ja, Boris?
Bli der. Jeg kommer opp.
God morgen, mr Lermontov.
God morgen, Ratov. Vi må gjøre noe med dette.
Jentene fikk knapt plass i går. Ljubov hadde rett, som alltid.
Syns du det?
Ja vel, fjern det.
Som du ser er mr Lermontov en opptatt mann.
Vent der borte sammen med de andre.
- Ja, det skal jeg gjøre. - Sergej Sergejevitj?
Kjenner du til komponisten Julian Craster og verket hans?
- Nei. - Ikke jeg heller.
Han er i alle fall her. Lermontov ansatte ham i morges.
R0nds de jambes!
Dere kan gå!
Nei, mine herrer...
Det holder. Takk, mine herrer.
Messingblåserne trenger din hjelp i morgen, Craster.
Hele orkesteret samles presis 9.30 J Craster
Jeg ber om unnskyldning for at jeg innkalte dere så tidlig.
Men jeg har sett balletten flere ganger og jeg må virkelig...
Det er noen ting jeg vil rette på.
"Heart Of Fire", ouverturen, takk.
Fra begynnelsen.
Forresten, trompetene...
To takter før to tallet. Står det "e" der?
- Nei, det står ess. - Det forklarer saken.
Det skal være "e". Fra begynnelsen!
Det er riktignok tidlig, men vi burde kunne begynne samtidig.
Enda mer pianissimo. Mindre strykere. A, obo.
Fra begynnelsen!
- Det er bra! - Mr Craster!
Hva er det som foregår?
Er du gått fra vettet?
Vi må betale orkesteret fordi de kommer en time tidligere.
Hvorfor øver dere på "Heart Of Fire"? Det vil jeg gjerne vite.
Mr Lermontov vil nok også gjerne vite det!
- Nå? - Jeg liker det.
Liker den? Du liker vel nasjonalsangen og Marseillaisen?
Men jeg håper at du ikke innkaller hele orkesteret for å øve på dem!
Du får ta over Lermontov. Han er jo din oppdagelse, ikke min.
Mr Craster, jeg må be deg legge bånd på ambisjonene dine i framtiden.
Hvorfor du valgt å øve på "Heart Of Fire" så tidlig, -
- håper jeg forblir et mysterium.
Får jeg se den feilaktige noten i partituret?
Det fins passasjer i "Heart Of Fire" som ingen trenger å skamme seg over.
Takk.
- God morgen, miss Page. - Evans.
- Er lord Oldham med deg? - Ja, miss. Se opp!
- God morgen, Peter. - Hei, Vicky. Hva gjør du her?
Jeg skal spise lunsj med Boris Lermontov.
- Forretninger eller glede? - Begge deler.
- Shopper du eller besøker du slummen? - Hun er tilbake til tre, Grisja.
- Hvordan står det til? - Hei, Peter. Har du ventet lenge?
Boris, dette er en venn av meg, Vicky Page.
- Kan vi kjøre deg noe sted? - Nei takk, Peter.
Hvem? Victoria Page?
Ja, hun får danse.
Victoria Page i "Svanesjøen" Bare én forestilling
God morgen, mine damer.
Jeg håper at dere har det bra.
Jeg har noen ting jeg vil meddele.
På lørdag reiser balletten til Paris.
Jeg skulle ønske at jeg kunne ta dere med alle sammen.
Men dessverre er det ikke mulig.
Til dere som dessverre ikke kan bli med, vil jeg si:
Ikke bli motløse. Det betyr ikke at dere ikke er gode dansere.
Det betyr bare at vi ikke har mulighet til å ta dere med i år.
Miss Fane, miss Baynes, miss Hardyman og miss Lovitt...
Ja, jeg vil takke dere for den harde innsatsen i år.
Jeg er sikker på at mr Ljubov er like fornøyd.
Vi ses kanskje igjen neste år.
Vicky, vi får bli med!
Du skulle bare se Boronskaja. For noen hopp!
- Hun var ikke engang nedi bakken! - Det mener du ikke!
Generalprøve på "Giselle" klokka 18.00
Hør etter, alle vennene mine...
Jeg skal gifte meg!
Mitt kjære barn...
Jeg ønsker deg lykke til!
Irina, jeg ønsker deg all lykke med din nye partner!
- Merci. Hvor er Grisja? - Her!
- Hater du meg nå, Grisja? - Jeg kan ikke hate deg.
Men hvordan skal jeg noensinne kunne tilgi deg?
Krangle nå ikke med ektemannen din...
Men hvor er Boris Lermontov? Har han ingenting å si til meg?
Boris!
Han har ikke noe hjerte, den mannen.
Stig på!
Mr Craster, jeg har et oppdrag til deg.
Du har ikke vært så fornøyd med oss hittil?
- Tja, jeg... - Hva da?
Å lede et orkester er ikke en ung komponists høyeste drøm.
Det er kanskje ikke det oppdraget jeg har til deg heller.
Men jeg håper at du ikke mener at det er talentet ditt uverdig.
Balletten "De røde skoene" bygger på et eventyr av HC Andersen...
..."De røde skoene".
Unnskyld?
Balletten "De røde skoene" bygger på et eventyr av HC Andersen.
Den handler om en jente hvis drøm er å danse i et par røde sko.
Hun får skoene og begynner å danse. Hun er lykkelig.
På slutten av kvelden blir hun trøtt-
- og vil gå hjem.
Men de røde skoene-
- er ikke trøtte.
De røde skoene blir aldri trøtte.
De danser ut i gatene med henne.
De danser med henne over fjell og daler, åker og skog-
- natt og dag.
Tiden suser forbi, kjærligheten suser forbi, -
- livet suser forbi.
Men de røde skoene fortsetter å danse.
- Hvordan slutter det? - Hun dør.
Musikken er av Felipe Beltran. Han var med i Amerika i fjor.
Visse passasjer er markert med blått. De er dårlige.
Jeg vil gjerne at du skriver den om, mr Craster.
Ta deg god tid. Det haster ikke.
- Man venter på deg, m0nsieur. - Jeg kommer.
Vår Boronskaja er i fantastisk form i kveld.
Jeg er ikke interessert i henne-
- eller noen annen prima ballerina som er så dum at hun gifter seg.
Hun er ute. Ferdig.
Man kan ikke velge begge deler.
En danser som trakter etter kjærlighetens tvilsomme behag, -
- blir aldri noen stor danser. Aldri!
Utmerket, men man kan ikke endre menneskets natur.
Nei, jeg tror man kan gjøre mer enn så. Man kan sette den til side.
Er det oppfattet? Selskapet tilhører Lermontov.
Navnet mitt er Ljubov.
Boris!
Farvel.
Nå kan du sove så lenge du vil, Irina.
Du kan spise godteri og gå på fest hver eneste kveld.
Og nå får du fred og ro.
Alle kommer i tide. Ikke mer bråk.
- Ikke mer... - Ikke mer... Irina!
Monsieur Lermontov, så hyggelig å se deg igjen!
Unnskyld antrekket, men jeg holdt på med lyssettingen.
Det blir perfekt! Denne balletten...
Miss Page.
- Er du veldig trøtt? - Ja. Takk.
- Jeg mener jeg er ikke trøtt. - Får jeg presentere miss Page.
M. Boudin, operasjef, og M. Rideaut, regissøren.
Hyggelig, mademoiselle.
- Har du vært i Monte Carlo tidligere? - Ja, jeg var her forrige sesong.
- Da kjenner du til Hotel de Paris? - Ja, men jeg skal ikke...
Du får det bra på Hotel de Paris.
Kjære miss Page, jeg håper du har fri i kveld.
Bilen min henter deg klokka åtte. Boris Lermontov
Monsieur Lermontovs bil venter på deg, miss Page.
B0nsoir, madem0iselle.
Vær så god, gå opp, mademoiselle.
- Du er velkledd for et møte. - Er det et møte?
- Jeg har ventet her siden sju. - Så der er du, miss Page. Stig på.
Jeg var på vei ut da jeg fikk beskjeden din.
Miss Page...
Jeg ba deg komme hit i kveld fordi vi forbereder en ny ballett.
Jeg har besluttet meg for å la deg danse den ledende rollen.
Men en ting må du ha klart for deg.
Min tro på ditt talent deles ikke av kollegaene mine.
Men jeg trenger vel neppe å tilføye at uansett hva de mener, -
- kommer de alle til å gjøre sitt beste for å hjelpe deg.
Det var alt, miss Page.
Vi begynner å jobbe tidlig i morgen tidlig.
Glem festen og gå tidlig til sengs.
Det skal jeg gjøre.
Og miss Page...
- Lykke til. - Takk.
Hva skjedde?
- Jeg fikk en rolle i en ny ballett. - En ny ballett? Hvilken ballett?
"De røde skoene"!
Hør på dette, mr Craster. Det er umulig!
Men den passasjen skulle jeg ikke skrive om. Den var ikke merket.
Sånne forferdeligheter trenger ikke å markeres!
- Jeg har faktisk et forslag... - Vi trenger et partitur!
Tillat meg...
Det er kirkescenen. Jeg strøk de sentimentale salmetonene-
- og erstattet dem med en koral.
Og gjennom hele passasjen lyder kirkeklokken...
Og så strykerne...
Og så messingblåserne.
Skal jeg spille de røde skoenes dans?
Takk, mr Craster.
Jeg vil at du endrer alt. Jeg vil ha et nytt partitur.
Vær så god, mr Lermontov.
- Og hvor er orkestreringen? - Når vil du ha den?
I går. Du ville jo arbeide... Jeg vil ikke se deg før du er ferdig.
Det vil du ikke heller!
- Hvorfor ligger du ikke og sover? - Jøss, som du skremte meg!
Det var meningen.
- Hvorfor sover du ikke? - Jeg var for opprømt til å sove.
- Sånn er jeg... - Er du? Jeg har ikke sett deg.
- Du har ikke sett meg heller. - Sendte han deg også i seng?
Nei, jeg arbeider på partituret til min nye ballett "De røde skoene".
Er det min ballett også?
Ja, jeg formoder det.
Lurer på hvordan det føles å våkne en morgen og være berømt.
Det får du ikke vite om du står her prater.
Lykke til.
Et intervju med Lermontov
Hun legger for mye i det. Si det til henne, Grisja.
Ikke legg deg oppi dette.
Hun skal danse med meg, og hun skal danse i andre oppsetninger.
Hun kan ikke gi alt hele tiden.
Hvordan vet du det, hvis du aldri selv har gjort det før premieren?
- Her er kostymeskissene. - Et øyeblikk. Sett deg.
Jeg er lei for det, men du må gjøre noe med musikken.
- Hun begynner piruetten fortidlig. - Tempoet er feil. Det går for fort.
Tempoet er riktig.
En gang til!
- Hun klarer det. - Jeg håper det.
- Er du fremdeles ikke overbevist? - Hun er jo en nydelig jente.
Det er uvesentlig.
Men publikum vil applaudere allerede midt i balletten.
- Nei, vet du hva, Boris! - Skal vi vedde?
Det holder!
Miss Page, vi prøver å skape noe vakkert.
Hvis du vifter med armene som et fugleskremsel, -
- så lykkes vi ikke med det!
Nå ja, jeg godtar veddemålet.
Vis meg skissene nå.
Jenta.
Lunsjpause. Vi samles klokka to.
Ikke bry deg om det, lille venn. Monsieur Ljubov er et udyr.
- Kan jeg få et glass vann, Marie? - Et øyeblikk.
- Tror du at jeg klarer det? - Nå virker det vanskelig.
Men til premieren om to uker håper jeg at du syns det er lett.
Og for å oppnå enkelheten, -
- må man ha kroppslige og sjelelige kvaler.
Vær så god.
Ikke ødelegg pusten.
Fra og med i dag spiser du lunsj på kontoret mitt. Craster.
Vær så god og sett deg der. Mr Craster ved pianoet.
- Pleier du å spise til musikk? - Nei, miss Page.
Men det blir skjebnen din de nærmeste to ukene.
Du får lytte til "De røde skoene" ved hvert eneste måltid.
Jeg forstår.
På den måten kommer du til å bli godt kjent med musikken.
Ja, det vil jeg nok gjøre.
Musikken er det eneste viktige.
Mr Craster... Bon appétit.
Håper det smaker.
Visse komponister spesialiserer seg på lunsjmusikk, ikke sant?
- Gjør du det? - Jeg har prøvd.
Kan du la være å spille den akkurat nå?
Det er riktig tempo.
Vi kan ta dansesal-scenen, det er den mest lettfordøyelige passasjen.
- Den har gått ut. - Ja, men den fins i partituret.
Alle som forstår seg på musikk, vil se en dansesal foran seg!
Selv Lermontov vil se en dansesal. Du også.
Og når partneren din løfter deg opp i luften, forvandler musikken min deg.
Til hva?
En blomst som svaier i vinden.
En sky som svever på himmelen... En hvit fugl som flyr.
Si det til Ratov! Han ville like fuglene og blomstene dine.
- Gjør ikke du? - Hadde du danset, så ville...
Musikken er det eneste viktige!
Det er vanskelig nok å sveve i luften uten å være en fugl.
Skal du overhodet ikke forestille deg noe på premieren?
Jo... En krig mellom meg og publikum.
Musikken min skal hjelpe deg igjennom det.
Generalprøve klokka 9.30. Ingen festing kvelden før.
Miss Page, dette er ikke noe sirkus!
- Det går for fort. - Fortsett med prøven!
Det går ikke for fort om du avventer musikken før du gjør piruetten.
Nedslaget mitt markerer en pause. Det forstår vi alle, n'est ce pas?
- Du kommer inn på andre slaget. - Umulig!
Ett, to! Det er veldig enkelt.
Ser du taktstokken? Følg den, da!
- Lykke til! - I like måte!
Vicky... Vicky!
Dans i hvilket tempo du vil, jeg følger deg.
- Er alt i orden, lvan? - Tiden er inne, Craster.
- Lykke til, mr Craster. - Takk, mr Lermontov.
- Er jeg? - Du har ingenting å uroe deg for.
Det er et storartet partitur! Jeg ønsker at jeg... Gå nå!
Hent monsieur Ljubov!
- Grisja? - Alt er kaos!
- Grisja... - Boris!
Gode Gud! De røde skoene! De er borte!
Monsieur Rideaut! Hvor er skoene? Hvor er de?!
- Har du ikke selv lagt dem et sted? - Nei... Jo!
Monsieur Lermontov, miss Page er så nervøs.
Boris! Se her!
Klumpete elefanter har ødelagt kulissen min!
- Døra kan ikke lukkes! - Da får noen holde den.
- Men hvem?! - Inspisienten kan gjøre det.
Hold døra.
- Lykke til, miss Page. - Jeg husker ikke engang entreen min!
Hør på meg...
- Det går bra når jeg hører musikken. - Du skal ikke danse uten musikk.
Musikken er det eneste viktige!
Hvis jeg ikke trodde på deg, så ville jeg være nervøs. Virker jeg nervøs?
Du skal danse for Ljubov, Ratov og meg som du har gjort før.
Jeg trodde på deg fra første stund, men nå gjør alle det.
Jeg vil at du danser med samme glød jeg bare har sett en gang tidligere.
- På Mercury Theatre? - Ja, på Mercury Theatre i London.
En regnfull lørdagsettermiddag.
Lykke til!
Du har tryllet fram alt dette fra ingenting.
Ingen trollmann kan trylle fram kaniner om det ikke fins noen...
Synd at det bare er 300 plasser her. Vi kunne ha fylt Albert Hall!
Ja, men i morgen kommer hele verden til å snakke om verket vårt!
Teppe!
Ca va? Noen hevelser?
Det har ikke steget deg til hodet? All applausen og bravoropene.
Men når jeg, som har sett Pavlova Karsavina danse, -
- sier at i går var du ikke dårlig, ikke bra, men ikke dårlig-
- da betyr det noe!
Nå skal jeg si sannheten: Det var bra!
- Takk, mr Ljubov. - Jeg heter Grisja.
- Jeg heter Vicky. - God dag.
Rett arm!
Boris Lermontov vil treffe deg. Hvorfor akkurat nå når vi skal øve?!
Stille!
Hallo? Ja, hvem er det? Er det deg?
Et øyeblikk... Nei da, takk for at du ringte.
Du forstyrrer overhodet ikke. Jeg har alltid tid til å motta gratulasjoner.
Ja, jeg er enig.
- Et usedvanlig partitur. - Hva heter komponisten?
Monsieur Craster!
Ja, han har skrevet kontrakt med meg. Han skal skrive en ny ballett nå.
"La Belle Meuniére" av Marcel Lucien.
Ja, det er en fantastisk rolle for henne.
- Nei, det blir neste sesong. - Jeg vil bare ønske deg...
Det var vennlig av deg å ringe. Mange takk.
Ingen flere samtaler!
Kjære venn, du skal ha takk. Ikke glem hva jeg sa!
La meg være!
Takk, mr Craster. Jeg er stolt av deg.
- Jeg ville gjerne... - En annen gang.
Leser du fransk? Les dette, så får vi diskutere det siden.
- Mademoiselle Page. - Stig på, miss Page.
Sett deg. Jeg vil snakke med deg om framtiden din.
Da vi møttes hos lady Neston, stilte du et spørsmål-
- som jeg ga et dumt svar på. Du spurte om jeg ville leve.
Men jeg vil mer enn det. Jeg vil skape.
Jeg vil utrette noe stort fra noe lite.
Jeg vil gjøre en stor danser av deg.
Men først må jeg spørre deg hva du vil ha ut av livet.
- Vil du leve? - Danse!
Vi har to måneder igjen av sesongen i Monte Carlo.
To måneder, det holder.
Så drar vi på turné til Roma, Wien, København, Stockholm, USA.
Og neste år London igjen. Du skal danse alle de store rollene.
Coppelia, Svanesjøen, Giselle, Tornerose, Sylfidene...
Vi setter dem opp med deg som solodanser-
- og verden vil følge deg!
Ikke ett ord.
Jeg snakker.
Og du danser.
For en fantastisk sesong! Victoria Page danser alt.
Victoria Page... En førsteklasses stjerne!
- God natt, Boris! - God natt, Grisja.
- Hun var ikke dårlig i kveld. - Hun kommer seg.
Hun er jo stjerne!
Danser du fremdeles? God natt, Boris!
Vicky var strålende!
En sånn liten hyrdinne!
Vi burde bygge om teateret! Det er for lite.
God natt, Lermontov.
Timingen hennes er perfekt!
- God natt, Boris! - God natt, Grisja.
- God natt, Boris. - God natt, Sergej.
- God natt, mr Lermontov. - God natt, Vicky.
- God natt, Boris. - God natt, Sergej.
Takk, monsieur Boudin. Det var alt.
- God natt, Boris. - God natt, Grisja. Boudin?
- Hvilken er den beste restauranten? - La Reserve.
Ja, ja visst, La Reserve.
Bestill et bord til meg.
- For to? - Ja.
Julian, jeg sa ikke god natt til Lermontov.
Monsieur Dimitri, miss Page har ikke kommet inn ennå.
Monsieur Ratov er heller ikke her.
Monsieur Ljubov? 317... Nei.
De er alle i Ville Franche.
De er på Old Port i Ville Franche med monsieur Ljubov.
Det er fødselsdagen hans!
Her kommer kaken!
Tillat meg å gratulere på vegne av kasinoet.
Se her, for en fantastisk kake!
Se der! Boris Lermontov!
God kveld! Får jeg bli med på festen?
Med fornøyelse! En stol til Boris Lermontov!
To stoler til Boris Lermontov, en trone!
- En trone! - Ta min!
Sett deg. Det er fødselsdagen din.
Det var lenge siden jeg spiste aftens med hele familien min.
Men miss Page er visst ikke her...
Savner du ikke noen flere i vår lille familie?
Nei. Nei, det gjør jeg ikke.
Nei, du har jo fullt opp. Ta et glass vin!
Grisja... Skål!
Du er en opptatt mann, Boris Lermontov, -
- men har du virkelig ikke merket noe?
Ikke overdriv.
Boris, det foregår en liten romanse midt iblant oss.
- En stor romanse! - "Romeo" Craster-
- og "Julia" Page.
- Når startet den store romansen? - Med "De røde skoene".
Sjarmerende...
- Hvor er de i kveld? - Hvilken rolle spiller det?
De er unge, de er sammen og de er forelsket!
Elskling...
Jeg har bestemt meg for å tro på skjebnen, tross alt.
Gjør du det? Det gleder meg.
Kusk...
Kusk!
- Du vekker ham. - Men jeg vil vite hvor vi er!
Kusk!
En dag når jeg er gammel, vil jeg at en ung jente spør:
"Når i ditt lange liv var du aller lykkeligst, mr Craster?"
Da skal jeg svare: "Jeg vet ikke eksakt hvor jeg befant meg."
"Det var et sted ved Middelhavet."
"Jeg var sammen med Victoria Page."
"Hva?", skal hun si. "Mener du den berømte danseren?"
Og jeg vil nikke. "Ja, jeg mener det."
"Men da var hun ung og ufordervet."
"Vi var dypt forelsket, husker jeg."
Så du det? Hun smilte til Craster!
- Det tror jeg ikke. - Skulle jeg se dårlig?!
- Se på henne når hun danser! - Med glede.
Som en debutant på en veldedighetsmatiné!
Torsdag, da!
God kveld, mr Lermontov. Partituret er ikke helt ferdig, -
- men jeg ser at du har rukket å se på det.
Jeg har sett på det.
Men det er ikke musikken din jeg vil snakke om.
Hva er det jeg hører om deg og miss Page?
Jeg forstår...
- Kan Dimitri? - Gå utenfor.
Nå, mr Craster?
Ja. Vi er forelsket.
Jeg forstår.
- Så du miss Page danse "Svanesjøen"? - Jeg dirigerte.
- Likte du det? - Det er det vakreste jeg har sett.
Det var uutholdelig.
Vet du hvorfor det var uutholdelig?
Hun hadde verken tankene eller hjertet i dansen.
Hun drømte.
Å drømme er en luksus jeg ikke kan tillate.
Miss Page vil bli en stor danserinne.
Hun har kanskje snakket med deg om ambisjonene sine?
Men hun er ikke en stor danserinne ennå.
Hun blir det heller ikke om hun lar seg distraheres av kurtise.
Mr Lermontov, du forstår ikke. Vi er dypt forelsket.
Og, mr Craster...
Jeg har sett på ditt siste arbeid.
Det er også uutholdelig.
Det er ikke sant. Det er bra.
Barnslig, vulgært og totalt intetsigende.
Da skal du slippe å se det.
Du kan selvsagt henvende deg til et annet framstående balettkompani.
Jeg streber ikke etter å skrive ballettmusikk.
For enkelte av oss er det et middelmådig uttrykksmiddel.
- Ja, monsieur Lermontov? - Mr Craster forlater oss.
Gi ham to ukers lønn!
Spotlight på meg!
Alltid på meg!
Boris! Jeg skulle akkurat til å si god natt.
- Er det noe galt? - Nei, men før jeg glemmer det...
Ikke legg ned mer arbeid på den nye balletten! Jeg har lagt den ned.
- Hva mener du? - Halve koreografien er ferdig.
Julian er virkelig begavet. Det er det fineste partituret vi har hatt!
Julian Craster forlater oss, og jeg vil ikke diskutere saken mer.
Ikke det? Men det vil jeg!
Musikken til balletten er formidabel.
Jeg har arbeidet døgnet rundt i flere uker-
- og nå sier du at det har vært helt unødvendig.
Boris, jeg har fått nok av dette galehuset!
Jeg er ferdig. Jeg sier opp!
Da har du tatt et veldig viktig valg.
Hei på dere! Er ikke kjærligheten herlig?
B0nsoir.
Hei.
Nå... Hva sa han?
Han vil selvsagt ikke at du går, Grisja. Han angrer.
I så fall skal jeg overveie saken.
Hvordan blir det med Julian?
Jeg har aldri sett ham sånn før.
Han snakket mye om utakknemlighet og illojalitet.
Og han sa at når personlige forhold forstyrrer arbeidet...
Mine kjære barn, det gjør meg veldig vondt.
Boris kan endre mening i morgen tidlig.
Han drar til Paris med 08.15-toget.
Har den berømte miss Page kommet for å vinke til meg?
Jeg vil snakke med deg.
Jeg vil vite hvorfor du har kranglet med Julian.
Det angår neppe deg, miss Page.
Men når du nå har kommet hit...
Mr Craster forstyrrer planene mine.
Det kan jeg ikke tillate.
En gang trodde jeg at ingenting annet enn dans fikk plass i livet mitt.
- Sånn kommer det til å føles igjen. - Hvis Julian går, går jeg også.
- Hva vil du gjøre? - Jeg danser et annet sted.
Det blir ikke vanskelig nå når jeg har gjort deg berømt.
Forutsatt at jeg løser deg fra kontrakten vår.
Men selv om jeg gjør det... Blir det det samme?
Det har jeg aldri trodd at det ville bli.
Jeg kan gjøre deg til en av verdens største dansere.
- Tror du meg? - Ja, det gjør jeg.
Betyr ikke det noe?
Du vet hva det betyr for meg.
Toget går!
Adjø, mr Lermontov.
Miss Page kommer nå!
Julian!
- Jeg blir med deg! - Hurra!
Victoria Page og Julian Craster giftet seg i London i går. Dimitri.
Kom inn.
Du er sen. Håper du ikke arbeidet for hardt.
Alt er klart. Jeg har med meg kjennelsen.
Boris, ikke si at du har forandret mening igjen!
Jeg vil ikke hindre henne.
Hun får danse når og hvor hun vil med unntak av "De røde skoene".
- Og hvordan blir det med gutten? - Det han har skrevet, er mitt.
"De røde skoene" og "La Belle Meuniére".
Noe annet er jeg ikke interessert i.
- Han har rett til royalty. - "De røde skoene" vises ikke lenger!
Jeg har hørt at Patrick Trevelyan er i Paris.
Ja, jeg spiste middag med dem begge i går.
- Er Boronskaja med ham? - Ja.
- Er det noe jeg kan gjøre? - Er ekteskapet vellykket?
Patrick syns tydeligvis det...
Skal jeg ordne et møte med Irina?
Ikke et avtalt møte, et tilfeldig.
Boris!
- God natt, Boris. - God natt, Irina.
- Det har vært en bra sesong. - Ja, det er det alltid.
- God natt, Boris! - God natt, Sergej.
Sergej! Kan du komme hit en liten stund?
- God natt, Boris! - Grisja, kom inn en liten stund!
Er det møte?
Brev...
- Jeg får aldri noen brev. - Det er ikke sant.
Det er til deg. Fra Vicky.
- Fra Vicky? Hvordan har hun det? - Les det, så får du se.
Dette er fra Julian.
Han har skrevet en ny opera.
Han beskriver hele strukturen...
Den gutten er enormt begavet.
Han skriver...
"Hun er en inspirasjonskilde, et under."
Takk, mr Boudin. Det var alt.
- Så, du har fått brev? - Fra våre to unge opprørere.
Desertører! Håper de er lykkelige.
- Les, Boris! - Ja, les dette også.
Du angrer kanskje på at du kvittet deg med ham.
Jaques har sendt meg det nye partituret til "La Belle Meuniére".
Jeg liker det, og vi åpner kanskje med det i London.
- Med Irina? - Det kan vi diskutere.
Rollen er lett, livlig og med glød.
Vil du se på det, fordomsfritt!
- Si det til deg selv av og til. - Hver dag.
God natt.
Ved nærmere ettertanke vil jeg nok lese brevene...
Brevet mitt var bare til meg.
- Vi ses, Boris. - God natt, Sergej.
Jeg kunne ikke la ham lese det. Hun kaller ham et monster.
- Et begavet, ondt monster. - Det skulle du ha fortalt ham.
Beklager at jeg er så sen, Boris Lermontov.
Lady Neston satt på forreste rad i kveld.
Hun kom i morges og skal bli i flere uker.
Og miss Page kommer hit i neste uke på en kort ferie.
Det er visst skjebnen som lar oss treffes på togstasjoner.
- Hva gjør du her? - Venter på deg, så klart.
Du vet jo at jeg alltid er på jakt etter store dansere.
Vi har alle savnet deg, og vi håpet at du savnet oss.
- Litt. - Det har jeg.
Du trenger bare å si det.
- Hvordan har alle det? - Inkluderer det meg? Flott!
- Og Grisja? - Krangler med Boronskaja hele tiden.
- Gamle Sergej? - Han blir yngre.
- Og du? - Jeg blir eldre.
- Hvordan har du det? Er du lykkelig? - Ja. Veldig lykkelig.
- Som danser, mener jeg. - Jeg har ikke danset så mye.
Jeg vet det. Jeg kjenner til alle gangene du har danset.
- Men du har ikke sluttet å trene? - Nei.
Hvorfor er ikke han med deg?
De skal sette opp operaen hans på Covent Garden. De prøver nå.
- Ville han oppgi det for din skyld? - Det ville jeg aldri ønsket.
Hvorfor krever han det av deg? Vet han hva han krever?
Vi forbereder en ny ballett. Vi har arbeidet med den i flere uker.
Kostymene og dekoren er det vakreste Ratov har laget.
Grisja er i fyr og flamme og du vet hva det betyr.
Ingen har danset "De røde skoene" siden du forlot oss.
Ingen annen kommer noensinne til å gjøre det.
Ta på deg de røde skoene, Vicky... og dans for oss igjen.
De røde skoene
Dette er BBC, pr0gram 3.
Vi sender live fra Covent Garden i Lond0n.
I kveld fremføres f0r første gang-
- en nyskrevet opera av Julian Craster.
Hans hittil eneste kjente verk er partituret til "De røde sk0ene".
'De røde skoene'" varen storsuksess for Lermontov- balletten.
Den er ikke blitt satt opp her i landet.
N0e har hendt. Her følger en beskjed.
Mine damer og herrer, jeg må dessverre meddele at Julian Craster-
- som skulle dirigere sin egen 0pera, plutselig er blitt syk.
Sir Harley Mingies tar over som dirigent.
Her kommer nå sir Hartley Mingies. De øvrige presenteres i pausen.
Det er et kvarter igjen, m0nsieur.
Hele veien fra London lurte jeg på om jeg ville finne deg her.
- Og her er du. - Forlot du premieren?
Julian!
Hvorfor gjorde ikke du det?
Endelig!
Nå er alt bra, lille venn.
Det går et tog til Paris klokka åtte. Vi rekker det hvis du skynder deg.
- Jeg skal danse i kveld. - Gå din vei.
God kveld, mr Craster. Vil de ikke savne deg på Covent Garden i kveld?
La meg være i fred, begge to! Julian, vent til etter forestillingen.
- Da er det for sent. - Du kommer for sent.
Fortell ham hvorfor du har forlatt ham! Dansen er livet ditt!
Vicky, du kan danse hvor du vil i hele verden!
Ville du nøye deg med noe annet enn det beste?
Da vil du aldri bli en stor komponist.
Vil du gjøre henne til en stor danserinne? Aldri!
Jeg har bare ventet på en sjanse til å få henne tilbake.
- Du er misunnelig på henne! - Ja, men på en måte du ikke forstår.
- Fem minutter igjen! - Skal vi vente med teppet?
- Nå, Vicky? - Jeg elsker deg, Julian!
- Men du elsker dansen høyere. - Jeg vet ikke!
Blir du med ham nå, tar jeg deg aldri tilbake!
- Vil du ødelegge kjærligheten vår? - For noe barnslig tøys!
Bli med ham, da!
Vær en tro kone!
Skaff en haug med skrikerunger og gi opp dansen!
Vicky, se på meg.
Farvel, elskede.
Julian!
- Kan vi begynne med ouverturen? - Ja, begynn!
Bra. Sett i gang!
Vicky...
Lille Vicky...
Alt ligger og venter på deg.
Sorgen går over. Livet er ikke så viktig.
Heretter kommer du til å danse-
- som ingen annen noensinne har gjort!
Mademoiselle Page!
Mine damer og herrer...
Jeg må dessverre meddele-
- at miss Page-
- er forhindret-
- fra å danse i kveld-
- eller noen annen kveld.
Likevel-
- har vi besluttet-
- å framføre "De røde skoene".
Det er den balletten-
- som gjorde henne berømt-
- og som hun gjorde til en suksess.
Vi framfører den-
- fordi-
- vi tror-
- at hun hadde ønsket det.
Det er over.
- Julian... - Ja, lille venn?
Ta av meg de røde skoene!
Tekster: Bente Eie PrimeText International AB, 2006
www.primetext.tv